Astèrix, els catalans i la Zitzània
Lluis Mont
Publicat: el 14/mai/13
Opinió|
Columnes
Quan un analitza la voluntat de ser i la capacitat de resistència de la nació catalana, enfront d'uns imperis tan potents com l'espanyol i el francès, per força ve al cap el petit poblet gal d' Astèrix, que resisteix ara i sempre a la assimilació per part dels romans, en particular de Juli Cesar, obcecat amb dominar tota la Gal·lia.
Els gals tenien la poció màgica de Panoramix, però també una voluntat de ser diferents. Això posava molt neguitosos als romans, si fa no fa com els espanyols. Uns i altres no podien entendre com aquells sorruts gals no es delien per poder esser súbdits de la meravellosa Roma. Pels gals era clar. Volien ser gals i no romans, perquè ser gals implicava esser lliures i decidir com volien viure, entre altes coses, poder portar aquells elegants cascs amb aquelles banyes. Els catalans no tenim la poció màgica, però si una voluntat fèrria de conservar la nostra llibertat. Ara bé, compartim amb els gals aquest punt d'individualisme, que fa que no ens agradin les jerarquies tampoc dins a casa. En general, si poses tres independentistes junts, acaben sorgint tres partits polítics. Conscients d'aquesta debilitat, els espanyols, com els romans, burxen en les discrepàncies, a veure si aconsegueixen desestabilitzar-nos. A Astèrix i la Zitzània, infiltren un espia romà, especialista en provocar baralles internes, a veure si així es divideixen i són més fàcils de vèncer. Els espies infiltrats en aquest moment són difícils d'identificar, perquè molts ja fan aquesta feina sense necessitat de rebre sou del CNI. Per exemple, Navarro pot acabar ell sol amb el PSC, o Duran i Lleida provocar una fractura a Convergència amb Unió, sense que ningú li pagui per això. O el Sr. Herrera, que odia tant al president Mas i Convergència que s'oblida que qui el vol exterminar són els romans, i no Convergència.
En tot cas, faríem be de concentrar els nostres esforços en lluitar per la nostra llibertat, i no fer la feina del CNI gratis. Ja tindrem temps de barallar-nos si és que aconseguim tenir un estat, o estructures d'estat, o confederalisme demòcrata i cristià godoista, o federalisme asimètric socialitzant, o internacionalisme proletari eco-catalanista, o autonomisme bilingüista i laraista, sense imposar el Lapao com feien els nazis. Aiiii, ara ja no se què collons volíem els catalans...
LLUÍS MONT és cardiòleg
@montgirbau