Escrache? No, gràcies!
Lluis Mont
Publicat: el 16/abr/13
Opinió|
Columnes
En els darrers dies estem assistint a una escalada en la actuació de les associacions i grups antidesnonament, que ha incorporat una forma d'intimidació personal, que és antiga com la humanitat, però que actualment adopta un nom més modern per fer-la més presentable. En diuen escrache. Wikipedia explica els origens de la paraula:
'Los orígenes: Argentina, dictadura militar y leyes de punto final El 'escrache' surge en Argentina durante los años más duros de la dictadura, aunque cobra carta de naturaleza a mediados de la década de los 90. Consistía en la protesta pacífica frente a las casas de exaltos cargos del régimen militar a los que el pueblo consideraba responsables de los abusos y las desapariciones de miles de ciudadanos y que habían sido indultados a partir de 1995 por el gobierno de Carlos Menem'.
En tot cas, la intimidació a persones per les seves idees o actuacions, o per la seva pertinença a una raça, o a un col·lectiu, o a un partit polític, sempre és un camí molt perillós, de vegades sense retorn, i que sovint provoca una escalada de violència que ja no te aturador. Tenim molts i molts exemples històrics. No cal anar a l'Alemanya Nazi. Ací, a casa nostra, va sorgir un moviment sindical potent, a començaments del segle XX, les patronals varen intimidar i posteriorment varen contractar pistolers per matar els líders sindicals. Els sindicats es varen armar, i la CNT va començar a proclamar la necessitat de la revolució i la lluita armada.
La responsabilitat de les escalades de violència sempre és compartida, però al final, tant li fa qui va ser el que va donar 'la primera hòstia', el resultat sempre és el mateix: acabar a garrotades. L'estat ha de ser flexible, i ha de modificar la legislació per protegir les persones més indefenses. Però els administrats han d'evitar la intimidació. Hi ha moltes formes possibles de protesta abans de perseguir i intimidar. Ara que tothom li riu les gràcies al 'escrache', perquè va contra uns neofatxes corruptes, algú hauria de recordar quans morts ha costat crear un sistema parlamentari democràtic a Espanya, abans de jugar a jocs perillosos.
LLUÍS MONT és cardiòleg
@montgirbau