Justícia popular, justícia divina o justícia estatal
Lluis Mont
Publicat: el 5/feb/12
Opinió|
Columnes
Quan un jurat popular ha decidit declarar no culpable l'excel·lentissim Sr. Camps, expresident de la Generalitat Valenciana per majoria absoluta convalidada pels seus conciutadans, tothom es posa les mans al cap.
Sembla que, de cop, els jurats populars són un desastre. Tots els que reneguen dels jurats populars s'haurien de preguntar si preferirien la justícia divina de la Santa Inquisició, o bé els tribunals del regne d'Espanya, com la temible Audiència Nacional, o el neutral Tribunal Constitucional, format per ses il·lustríssimes senyories, exquisidament neutrals a l'hora de jutjar les decisions expressades en referèndum pels catalans. O potser s'estimen més que una agrupació d'extrema dreta porti davant del jutge un jutge per voler jutjar els assassinats del franquisme. També podem escollir la justícia dels tribunals esportius que decideixen que 'Pito' Vilanova és culpable d'haver posat l'ull al dit de Mourinho i Messi de posar la mà sota un energumen.
Jo, si he de triar, prefereixo la justícia exercida per uns conciutadans, que vist el que hi ha, han decidit que fet i fet, a Espanya tothom fa el xoriço, començant probablement per ells mateixos, i que, per tant, seria una injustícia condemnar algú per això. Uns tres cents anys abans de Crist, un tal Epicur, que era un savi entre els savis, ja va dir que 'la justícia natural és un acord sobre el que convé per no agredir-se els uns altres i no ser agredits'. D'aquesta manera tan elegant expressava que la justícia no és un valor absolut sinó un pacte, un equilibri de poders. Així, el que podem concloure és que a Espanya fer el xoriço és una actitud acceptable per una bona part de la població, sempre que qui faci el xoriço sigui dels teus. Per part meva, no m'agradaria intervenir en els afers del país veí, sinó només com a observador d'una curiositat cultural.
LLUÍS MONT és cardiòleg