Retallades sanitàries
Lluis Mont
Publicat: el 9/oct/11
Opinió|
Columnes
Sovint, els professionals de la sanitat en aquests país sentíem una mica de vergonya aliena, veient com la classe política i els directius de la sanitat pública presumien d'una sanitat modèlica, la millor del món.
Escolta-ho
Tots sabíem que el rei estava despullat, però ningú no s'atrevia a dir-ho. La supervivència del sistema modèlic tenia unes bases molt febles, que han quedat al descobert quan ha arribat la crisi. El modèlic sistema català es basava en sous baixos per als metges, mancats d'incentius, el que vol dir una molt baixa productivitat dins les institucions públiques. Unes institucions públiques, en concret l'Institut Català de la Salut (ICS), amb una estructura funcionarial heretada del franquisme, on la legislació laboral de metges i infermeres fa impossible contractar els millors per fer cada feina (històries com antiguitat, oposicions, etc). També es basava en la doble cotització oculta. Es a dir, que molts ciutadans d'un cert nivell social paguen la sanitat pública i una mútua privada. Finalment, es basava en un endeutament públic per poder mantenir el nivell per culpa del robatori de recursos per part del govern central ('si guanya Zapatero guanya Catalunya', recorden?).
En el camp de la cardiologia, que és el que jo conec, fa riure que Catalunya hagi estat a la cua d'Espanya en determinades actuacions: desfibril·ladors implantables i angioplàsties coronaries per habitant, per exemple. Ara, quan no hi ha diners, Convergència retalla i socialistes, populars, i ecosocialistes diuen que és culpa de Convergència, i els 'ciudadanos españoles' diuen que és perquè doblem pel·lícules al català, 'olé mi niña'. Tenim mala peça al teler, perquè sobra demagògia, i manca valentia per dir que la sortida passa per un canvi en la legislació laboral, per incentius pels professionals i per la república catalana.
LLUÍS MONT és cardiòleg de l'Hospital Clínic de Barcelona