Catalunya, el constitucionalisme i el Decret de Nova Planta
Lluís MontLluís Mont
Publicat: el 18/gen/16
Opinió|
Columnes
Aquest dissabte s'han complert 300 anys del Decret de Nova Planta, document que significava la imposició de l'absolutisme, sobre el constitucionalisme a Catalunya. De la tradició catalana d'un parlamentarisme primitiu, on la corona estava sotmesa a unes lleis i constitucions, vàrem passar a la monarquia absoluta i aquest concepte absolutista va persistir a l'Estat espanyol amb breus parèntesis, fins l'any 1976, quan la mort del dictador va obrir la porta a reformes tendents a la establir un sistema constitucionalista, on el rei té un caràcter menys preeminent, malgrat que és el cap de les forces armades.
Els hereus d’aquell absolutisme ara es fan dir constitucionalistes i s’oposen a cap canvi a l’Estat que posi en perill els privilegis adquirits per la força de les armes. Farien bé de recordar que la legitimitat de la monarquia i de la Constitució pengen d’un fil, perquè la monarquia és una imposició del dictador Franco i la Constitució, un pacte entre els hereus de la dictadura i els demòcrates fet sota la pressió i tutela de l’exèrcit, com és sabut i han reconegut els seus redactors.
L'única manera en què aquesta democràcia feble adquireixi legitimitat no és certament aixafant la voluntat democràtica de les nacions que en formen part i qüestionant el seu dret a ser. Tampoc es guanya legitimitat democràtica creant xarxes de corrupció política tombant lleis com l’Estatut o destruint la independència judicial, en fi, abusant el poder. A l’Estat espanyol i a la monarquia els queda un llarg recorregut per oblidar el seu passat imperial i absolutista i crear un estat on la legitimitat democràtica de les seves institucions no estigui sempre en entredit. Potser aquest llarg recorregut, que va quedar estroncat definitivament amb les majories absolutes del PP, pugui reiniciar el seu camí, però es possible que els catalans ja no hi siguem. Potser aconseguirem un estat propi que ens garanteixi drets i deures, amb les nostres constitucions. Se’ns gira feina a uns i altres! Visca el constitucionalisme i mori el mal govern.
LLUÍS MONT és cardiòleg