La violència de gènere, la possessió i el masclisme
Lluis Mont
Publicat: el 16/feb/15
Opinió|
Columnes
El drama del maltractament i l'assassinat derivat de la violència de gènere són la punta de l'iceberg d'un infern quotidià de moltes parelles, depenent del grau de possessió i altres característiques mentals i culturals dels individus. Les dones, com a part més vulnerable habitualment de la parella, són les que pateixen més sovint les conseqüències.
Aquestes setmanes hi va haver un cert grau de sorpresa col·lectiva en publicar-se una enquesta on una gran proporció dels enquestats, homes i dones, consideraven normal que la seva parella els 'controlés'. La qüestió, però, és que per pulsió genètica, cultural o totes dues (en això no hi ha unanimitat entre els científics), creiem que les parelles s'han de ser fidels sexualment, i en això es basa la relació. Tota la resta deriva d'aquest principi.
En l'imaginari col·lectiu una parella ideal és aquella en què tots dos components són fidels, i a més, tenen un grau de confiança prou gran per no haver d'exercir un control sobre els actes de la parella. Però, és clar, la vida no és així. En principi, si algú 'signa' un acord de 'fidelitat', es preocupa que l'acord es compleixi. En cultures masclistes, es practica la prevenció de la infidelitat de la dona marcant uns limitacions estrictes a la llibertat de les dones, o practicant l'ablació del clítoris per evitar l'impuls sexual, i també el càstig corporal fins arribar a la mort per lapidació en cas d'adulteri.
En la nostra cultura, la prevenció es fa de manera més subtil, amb el 'control' i el càstig de manera menys explícita, però de vegades també s'arriba a l'assassinat. Probablement, per evitar aquesta necessitat de fidelitat, s'hauria de canviar 'el contracte', i considerar que cada persona pogués tenir uns àmbits d'intimitat personal no compartibles amb la parella, però no sembla que a curt termini es contempli un canvi de model així. Mentrestant, ens haurem de conformar amb el 'control', la gelosia i la violència de gènere com a part del paisatge de la humanitat!
LLUÍS MONT és cardiòleg