Una mirada
Cartes dels lectorsPublicat el 18/gen/13 per Redacció
Fa uns 16 anys que vaig venir a viure a Sant Cugat. Arribava des de Barcelona on vivia des que vaig néixer, vaig arribar amb la meva dona i dos fills adolescents i al principi els 4 pujavem i baixàvem a Barcelona, nosaltres a treballar i els meus fills a estudiar.
Al poc temps la meva dona va obrir un negoci, una ludoteca, aquí a Sant Cugat. Va ser de les primeres i al cap d'uns anys jo també vaig deixar la meva professió a Barcelona i vaig obrir negocis aquí a Sant Cugat. Un d'ells el regentava el meu fill gran i en l'actualitat tota la meva família viu i treballa a Sant Cugat. Els meus fills viuen en parella aquí a Sant Cugat i m'han donat dos néts que han començat el col · legi aquí a Sant Cugat.
Tot això ho detallo perquè estic agraït al que m'ha donat aquest municipi, al a gust que ens trobem vivint i treballant aquí i que hem aconseguit oblidar-nos de Barcelona on anem a veure i visitar a amics i família. Aquí ho tenim tot, oci, cultura, comerç, gaudim de les festes tradicionals i de les locals i en aquest moment per res canviaria la meva vinculació amb aquest municipi.
I per això també em fa mal quan hi ha coses que no m'agraden: quan veig la ciutat una mica abandonada, de vegades una mica bruta, quan no es conserva com es mereix l'entorn del Monestir, quan no es té cura prou al comerç encarint d'una manera desmesurada els lloguers de locals que obliguen al tancament de molts comerços, quan veig que s'inicien projectes que poden perjudicar algun barri i no s'ha tingut la transparència per avisar els perjudicats, quan no es beneficia qui està empadronat en els peatges dels túnels de Vallvidrera o en el cost dels Ferrocarrils de la Generalitat.
Així i tot, que no em toquin Sant Cugat.
Fernando de Juan Fane